Bevezetés

	Két évszázad – a tizenkilencedik és a huszadik – gyermekképe, gyermekkorról alkotott felfogása áll e kötet témaköreinek középpontjában. A tanulmányok java része a magyar társadalom történetének e metszetét vizsgálva azt kutatja, hogyan vélekedtek ebben a korszakban a felnőttek a gyermekekről, a gyermekkorról, s felfogásuk ás hogyan öltött testet a családi és az iskolai életben, a gyermeknevelés mindennapjainak módszereiben, a neveléssel foglalkozó írók, pedagógusok műveiben, a tankönyvekben, a széles olvasóközönségnek szánt folyóiratokban, képeslapokban. 
	Egy elméleti-metodológiai jellegű bevezető tanulmány után megismerkedhetünk a tizenkilencedik századi író-politikus, Fáy András gyermekképével, a korabeli neveléstani kézikönyvek gyermekszemléletével, de közben bepillanthatunk egy nyitrai kosztosdiák életének hétköznapjaiba is századfordulót megelőző évtizedekben. Képet alkothatunk magunknak arról, hogy milyen volt a dualizmus korabeli pedagógusok és szülők gyermekfelfogása, a korszellem és mentalitás hogyan tükröződött egy olyan gyermeklap képanyagában mint az „Én Ujságom”. Egy néprajzi témát feldolgozó tanulmány segítségével összefoglalót kapunk a gyermekekkel kapcsolatos népszokásokról, hiedelmekől, a gyermekvárással, gyermekszüléssel kapcsolatos praktikákról. Az 1945 utáni időszakkal két tanulmány foglalkozik, mindkettő a korabeli közkedvelt képeslapok (köztük a Nők Lapja) tartalomelemzése alapján fogalmaz meg következtetéseket a huszadik század második felének gyermekképéről, gyermekfelfogásáról.
	A magyar mentalitástörténet e két évszázadát jobban megérthetjük, ha kutatása közben tapasztalatainkat összehasonlítjuk más kultúrák, a közelebbi és távolabbi népek gyermekfelfogásával. Jelen esetben a kitekintést két tanulmány segíti. Az egyik a századfordulón nemzetközivé terebélyesedő reformpedagógiai mozgalom sajátos gyermekszemléletét elemzi, a másik pedig – izgalmas esettanulmányként – a második világháború utáni berlini munkásgyerekek életének hétköznapjaiba kalauzolja el az olvasót.

A szerkesztő